Lesní Elfové

Stručná historie
Elfové společně s trpaslíky chodí po zemy už od počátků věků. Přestože to byly trpaslící kdo zemi pojmenovaly Tarigaros, jsou to elfové kdose nejvíc angažoval v její kráse. Podle jejich víry mají na starosti rostliny celého Tarigarosu. I usídlily se v lese z kterého spravovaly veškéré rostlistvo. Jak šli věky z plání se staly lesy a z lesů džungle.

Starání o stromy ovšem znamená dlouhé cesty, dennodení bloudání v lesích a to i v těch vzdálenější. Z tohot důvodu se elfové nemohly nikde řádně usadit. A takhle žily až do druhého věku. Matriarcha učinila rozhodnutí. Elfí rody jenž byly nejlepší v udržování lesů nadále žili kočovným životem, ovšem zbytek se společně sní vrátily ke Stromu večnosti (nejsvatější místo) aby ho zde chránily. Strom byl obrovský ale nechodil. Zde se tedy elfí skupina usadila a vytvořila zde něco jako osadu, která žije a vzkvétá do dnes.

z příchodem osady začali se formovat první z elfích tradic na které si tak potrpí. Oslavy Matriarchy, vzdávání holdu Aini, sváteční lovy, nebo tanec Laito (nový život). Společnost se postupně rozrůstala, vyvýjela. Bylo trřeba zásobovat kočovnou skupinu elfů, a tak vznikly první specializované profese. Profese jako lukař, žhíňodělec a jiné. V elfím společenství však tyto profese nebyli nijak výdělečné. Nikdy se jim nevyvinula žádná ekonomika. Maji velmy jednoduchý systém který jim do dnes funguje. Kolik toho uděláš pro společenství, tak moc se o tebe společenství postará.

Naopak výměna výrobků mezi trpaslíky a elfy je typickým vysloveně typickým příkladem klasického výměného obchodu. Elfové se hájí tím, že trpaslíci pro společenství v době nouze nic neudělají. A tak všechno co chtěli trpaslící, jim elfové nacenili.

Tuto nedůvěřivost měla změnit událost třetího věku jenž vedla k válce o korunu. Ta odstrártova již tak dlouho bublající nevraživost těchto dvou prastarých ras. Války se sklidnily, ale nenávist a nevraživost zůstává.

S příchodem čtvrtého věku se však stale ta největší změna. Příchod lidí otřásl sterotypním životem obou ras. Charismatičtí obchodníci a bardové přicházeli a úplně novým zbožím, ale taktéž s tím co nakoupili u trpaslíků. Elfům se vrátila touha po tom, co bylo stovky let odepřeno a tak začali s lidmi směle obchodovat. Díky trpasličím výrobkům a lidským historkám je přestali vnímat jako nepřátele a začali si k nim uvnitř zase hledat cestu zpět. Avšak s rostoucí populací lidí rostly jejich požadavky na přírodní zdroje. A to se elfům ani trochu nelíbilo. Začali lidem potají škodit, poškozovat jejich stroje. Lidé věznily zvířata, to se elfům nelíbylo, rozháněly je do přírody, kde se o ně staraly samy. Nakonec se lidé rozhodli vyjednat s elfy jak dál. Elfové byli potěšení jejich vůlí vyjednávat a tak jim nabídli, že mohou zůstat, ale za určitých podmínek. A lidé souhlasili. To ovšem předcházelo něčemu, co nikdo nečekal. Nomádi vpadli do země lidí jako zkrvavený nůž do břicha, pálíce osady a vraždíce všechno živé. Elfové museli jednat, protože nebyli napadáni jen lidé. V tu chvíli se nabídl lidský král, že sjednotí všechny, kdo budou chtít bojovat proti nomádům. Ač elfové nečekali, že budou bojovat po boku trpaslíků, tak tento problém překousli a pustili se do boje. Žár boje překoval vzájemná pouta mezi trpaslíky a elfy a dlouhé odloučení se ukončilo. Ač v nich vzájemná zášť stále je, tak se trpasličí obchody zase otevřeli zákazníkům a dlouhá nenávist byla u konce. Elfové vítali lidi jako mírotvůrce a ochotně jim nabídli část svých zemí. Ba ještě se mnozí z nich rozhodli se od lidí učit a žít s nimi. Lidé je přivítali s otevřenou náručí. Pro mladé elfy to byla příležitost. Možnost, jak si vybudovat vlastní, nový život. A tak se začali sdružovat. Množství elfů mezi lidmi se začali zvětšovat a jejich vliv sílil. Po nějakém čase začali volat po nezávislosti. Po možnosti učit se magii, která do té doby byla mimo kněžstvo zakázaná. Odpovědí byl odpor většiny a jen díky vůli Matriarchy se to nezvrhnulo v občanskou válku. Obě skupiny se rozešly v pokoji a tak vznikli Vznešené elfové. Čas běžel a elfové se pomalu smířili s jinakostí jejich bratranců. Přeci jen to byla jejich volba a vůle Matriarchy. Lodě začali z moře přinášet nové lidi. Lidi, na které nebyli zvyklí. V životě lesních elfů brzo nastane obrat.

Dospívání a cyklus života
Elfí život je dlouhý a podle toho je i dlouhé dospívání. Elfové se běžně dožívají 250ti let, ale jsou i případy, kde se někdo dožil 300. V padesáti letech již mluvíme o dospělém elfovi/elfce. Elfové vyrůstají v rodinách, ale povětšinou se děti vychovávají ve skupině vedené jednou elfkou, která se stará o jejich výchovu na plný úvazek. Avšak toto funguje jen u elfů z osad. Kočovní elfové se většinou o své děti starají přímo. Ty jsou potom spíše vybaveny schopnosti přežít v přírodě a sběrem, zatímco ti z osad zase literárními a řemeslnickými dovednostmi.

Vzhled
Lesní elfové velikostně dosahují cca velikosti lidí. Jejich těla jsou hubená, obratná a ladná. Kůže je nepatrně světlejší, než kůže jejich bratranců a v obličeji mají pro sebe typické tetování. Toto tetování dostávají naprosto všichni nehledě na pohlaví ve věku deseti let, a určuje se podle hvězdné konstelace, která byla na nebi v den jejich narození. Barva očí je různá. Nejběžnější je modrá a zelená, ale vzácně se objevují barvy jako žlutá, stříbrná a fialová. O těchto elfech se říká, že jsou předurčeni k velkým věcem, ale není to pravidlem. Nejčastější barva vlasů je bílá a zrzavá, ale často se objevují i jiné barvy jako je blond, nebo kaštanově hnědá. Oblečení nosí v přírodních barvách a to převážně zelená, hnědá, béžová. Barvené látky jsou záležitostí vyšší společnosti. Pokud mají zájem o nějakou barvenou látku, tak je to převážně fialová. Šperky nosí výjimečně. Pokud ano, jsou to náramky a náhrdelníky. Povětšinou nenosí náušnice. Namísto toho si elfky zaplétají ozdoby, jako jsou korále a peříčka do vlasů.

Způsob života
Lesní elfové žijí dvojím způsobem života. Majoritní část přebývá v osadách, které se skládají jak z kamenných, tak s dřevěných staveb. V největším elfím sídle je palác Matriarchy a centrum jejich víry. Posvátný strom života, o který se stará arci-druidka. Život v osadách je bezpečný, ale není zase tolik spjatý s přírodou, jako byl dřív, ačkoliv na lidské poměry je to stále velice hodně. Elfové z osad jsou povětšinou vzdělanější a to jak v humanitních oborech, tak v řemesle. Oproti tomu kočovní elfové žijí spíše jen ve stanech, nebo jen tak pod noční oblohou. Měsíc co měsíc se stěhují a zásobují města ulovenou zvěří a nasbíranými plody lesa. Jejich vzdělání je spíše praktické a zahrnuje vše, co by mohl elf ve stém praktickém životě použít. S podivem je elfí zemědělství na velice vysoké úrovni a to ne jen díky pomoci druidek, ale taktéž díky velice pokročilým technologiím obdělávání půdy a velice úrodné půdě. A tam nohou pěstovat své obilí na co možná nejmenší půdě na ploše, co by lidem jen sotva stačila. Mezi tradiční elfí produkty patří uzená, nebo solená zvěřina, elfský trvanlivý chléb a nejrůznější druhy lesních plodin. A to opravdu nejvzácnější je klasické rudé elfské víno, jenž si nejvíce oblíbily lidé a cení je velmy draze.

Další zajímavostí na životě lesních elfů je způsob lovu. Protože uznávaj přírodu ve všech směrech a mají k ní i úctu. Jejich lov je veden také v tomto duchu. Jakákoliv obět jenž byla udělána v zájmu elfího klanu musí být odčiněna obětí podobného rázu ze strany elfů. Když se uloví zvíře, jinému zvířeti stejného druhu musí být za doprovodu modlitby pomoženo. Nejčastěji je tak učiněno dáním misek s vodou či pochutinami. Jedná-li se o drobné plody rostlin, je odčinění provedeno zasazením dalších stonků. Tímto elfové udržují rovnováhu druhů jak v džungli samotné tak i v jejím okolím. Přestože to není úkol nejjednoduší, lesní elfové jej zvládají jako nic. Lidé i kdyby se o něco podobného snažily nemohou uspět, už jen z toho důvodu, že něčeho podobného nejsou schopni. I když jisté snahy jsou vidět i u lidí oproti elfím tradicím je to sotva dostačující. Proto se při jakékoliv komunikaci s lidma, toto téma vynechává.

Kultura
Díky tomu, že je mezi elfy jen 25% mužů, tak elfí společnost ve značné míře preferuje ženy. Vlastně se ženy dostaly na místo mužů. Slouží v armádě, jsou kněžkami, řídí osady a rozhodují o tom, co se bude dít. Díky tomu jsou elfky rozhodné a do jisté míry dominantní. Elfí muži oproti tomu jsou spíše klidní, trpěliví. Ačkoliv nemají naprostou většinu práv a mnohé radikálnější elfky se na ně koukají jako na občany druhé kategorie, tak si elfové nestěžují. Jsou to řemeslníci, farmáři, stavitelé. Starají se o chod měst a o praktické věci, vařením počínaje, úklidem konče. Málokterý elf je vůdčí osobnost a povětšinou jen poslouchají rozkazy, protože jsou na to naučení. Po incidentu s povstalci mají elfí muži zakázáno nosit zbraně. Je to limitující, ale mnozí se rozhodli, že ke své obraně použijí nejrůznější hole a to elfkám nevadí. Když jdou lesní elfové do války, tak spoléhají na svou mrštnost a obratnost, proto se zpravidla vyhnou masivním a těžkým zbrojím. Přednost dávají šupinovým, nebo kroužkovým zbrojím a namísto helem spíše nosí masky, nebo čelenky. Žádné významné dny nemají, ale oslavou bohyně je každý úplněk, kdy se koná slavnostní celebrace u svatého stromu pro všechny elfy.

Elfové jinak slaví kdykoliv se dá. Slaví samotnou podstatu života a daru života jenž jim byl propůjčen. Oslavy se tedy konají skoro každý den, ať už to je tance u ohně nebo jen prostá modlitba k Aini či tradiční lov.

Tanec Laito

Je to tanec přikterém se utvoří dva kruhy kolem Stromu věčnosti muži tvoří jeden a dívky druhý, do rytmu hudby se protichůdně kruhy točí a na pokyn Matriarchy se směry otočí. Když hudba skončí Muži a ženy kteří jsou naproti sobě si spolu zatančí taneček na další hudbu. Když taneček skončí tak se buď pár odebere do soukromí nebo se políbí a zapojí do dalších kruhů. Bohužel kvůli ženské převaze je spousty dívek vždy stejně nezdaných. Tento tanec se odehrává jednou ročně.

Náboženství (obecně)
Pro pochopení hlavní části elfího charakteru se musíme podívat na jejich vznik.

Elfové uctívají, oslavují a vzdávají čest jednomu jedinému bohu. Přesněji řečeno bohyni. Aini, volným jazykem přeloženo jako dobrý duch, je tvůrcem světa. Je to překrásná mladá pohledná dívka jenž tvoří myšlenkama a čeho se její ruce dotknou je posvěceno dlouhodobým životem, krásou, ale hlavně plodností. Svět je její říší, její zahradou. Proto ho stvořila, aby v širé existenci měla místo pro relaxaci. Protože byla nedočkavá rozhodla se že si vytvoří pomocníky. Stvořila dva, krásnou, vysokou lehkou dívku jenž se měla starat o stromy a jejich "aranžmá". Druhý pomocník byl mnohem menší, zato svalnatý, silný, odhodlaný to vše pro to aby mohl své paní předělávat skály aby tvořily stíny správný tvar, neodepíralo světlo její stromové zahradě. Když byla Aini se stvořením hotová, již se nechtěla o tuto krásu dále starat, ale naopak jen si užívat.

Vytvořila tedy další dva tvory. Zeptala se svých pomocníků jak by měli vypadat tvorové, snimiž chtějí navždy být. Vyhověla jejich požadavkům a vytvořila muže vysokého, s ušima špičatýma, s hebkou tváří, očima jasně modrýma. I poté stvořila dívku nizkou slabší přesto svalnatou s pěkně velkým hrudníkem a buclatějšíma křivkama. Pak si obě dámy vzala stranou do oblak kde je zasvětila do tajů nového života. Předala jim tím největší dar jaký mohla a poté obě dvě pohladila a seslala zpět k zemi. Tím Aini skončila svojí práci a jen se již kochá pohledem.

A tak tedy vznikly svaté dvojice jejiž děti jsou dněší rasa Elfů a trpaslíků)

Eruntanë - Alyavarno (Svatá Elfí dvojice)

Asabelle - Badius (Svatá Trpasličí dvojice)

A však zde bohyně chybu udělala. Totiž Ani Alyavarno ani Badius nebyli její rukou požehnáni dlouhověkostí a umřeli mladí. Zanechaly své ženy a děti v tomto světě osamocené. Eruntanë se přesto ovšem nemohla přenést stejně tak jako Asabelle. I tedy obě se sešli a naposled volaly po své paní. Aini byla však již ze vše stvoření znavená, přesto odpověděla. Alyavarnova mrtvola se změnila ve stromek jenž začal pomalu růst. Badiusova mrtvola stala se velkým kamenem. Asabelle nedokázala pochopit proč její mylí stal se neživím. I vysvětlila jí Aini daru svého. "Tělo tvého milého bylo těžké a tak jsem ho proměnila v kámen. Ale jeho duši jsem osvobodila a vytvořila mu místo k žití v mé říši. Může tě kdykoliv navštěvovat a sledovat. A vašim dětěm dávám tímto stejného daru."

Strom spokojeně rostl a sílil. Dosáhl obrovitánských rozměrů. Až jednoho dne byl natolik velký, mohutný a těžký, že se pod vahou svou zlomil. A však přestože pohled na padající strom Aruntanë nemohla vydržet, vlna štestí a v děku k její paní jí zalil celou. U prostřed spodní části kemene, jenž byla kupodivu dutá, bylo malé jezírko a vněm malí stromeček. Alyavarno tedy dosáhl skutečné nesmrtelnosti. Dodnešních dnů roste a je všemi oslavován. Je to nesvatější místo celého elfího národa.

Eruntenë byla tedy první matriarchou celé elfího společenství a stejně jako její milý i ona je podle všeho nesmrtelná. Její duše se stěhuje ze starého těla do nového mladého. Veškeré matriarchy jsou tedy jen jedna jediná.

Jazyk a jména
Lesní elfové mluví krásným ladným jazykem Querrestalo. Tento jazyk je pro většinu ostatních ras velmy krkolomný a težko učitelný. Lidé se svojí schopnosti učit se rychle si dokážou za svůj život osvojit základní mluvu, ale přesto asi nikdy plně nepochopí většinu slovních spojení a psané slovo nikdy nemohou pochopit tak jaky bylo zamýšleně napsáno. Trpaslíci by se možná dokázaly Querrestalu naučit, jenže ty už z principu se ho chtít učit nebudou.

Elfí jména jsou narozdíl od lidských nebo trpasličích jména významová. Což znamená že jméno není vybíráno jen podle krásy onoho jména, ale i podle třeba podmínek narození (počasí, konstalace hvězd) nebo rodových vlastností (Třeba v rodu nejlepších kněžek jsou nejčastější jména: Ellë, Elenë (hvězda); Ainë (svatá); Calië, Calmë, Caldë, Calwen (světlá) apod...) či podle osudu jenž jim kněžky Aini předurčily (napřiklad: Arto, Máranóno (urozený); Alcohtar (skvělý válečník); Quingar (lučištník))

I elfí jména jsou pro lidi převážně krkolomná a tak nazývají elfy svýmy jmény plus přidají nakonec významový přepis (Například Lucie světlá, Lučištník Ivo). Trpaslíci takovíto problém nemají neboť jejich jazyk je někdy podobně krkolomný a tak elfí jména dokážou po pár chvil trénování vyslovit relativně správně.

Magie
Lesní elfové využívají Přírodní zdroje. Plně využijou energii daného místa, daného elementu k stvoření lepšího prostředí pro život. Přestože lesní elfové nemají v magii nijak velkou oblibu jsou skutečnými mistry v hledání a určování "Přirodních proudů" jak tyto místo samy nazývají. Jedná se tedy víceméně o takový druh šamanství. Ovšem nevyužívají nic z toho pro útok či zranění, naopak. Veškeré magické prvky jenž použijou požívají pro vývoj prostředí kolem nich nebo pro život jiných.