Zrození Idgharu

Uvod:
Koukám se na dnešní mládež a je mi zle. Nikoho už nezajímá přístavní město. Nikoho už nezajímá Idghar. Přitom jen díky němu dnes můžem svobodně žít. Tato knižečka vám poví a připomene co se stalo před 500 lety když naši předci hnáni armádou připluli k břehům tarigarosu. To vám snad připomene, že i mi tu ještě žijeme! Já jsem nic z toho osobně nezažil, ale nalezl jsem deník jednoho ze stavitelů Idgharu. Spolu z částmi kroniky jsem dokázal zrekonstruovat co se tehdá stalo a dnes vám to touto cestou chci prozradit.

Kapitola první - Plavba o život
První záznam nemá datum, ale popisuje čas kdy jsme byly vyhnáni z našeho imperia a vedeni princem Rembertem vyplulo 10 lodí napříč imperiem do průlivu nenávratna. Nikdo nevěděl co je za ním, protože každý co se tam vydal se nikdy nevrátil. Jenže zoufalí lidé mají zoufalé volby. I pluli všechny lodě průlivem vstříc novému osudu, doufajíc že sem si imperium netroufne. Zdnešního hlediska to byl asi geniální nápad, co líp zabrání armádě v postupu když né síla? Strach! Na jedné z těchto lodí se plavil mladík jménem Romulus. Lodě se plavily po nezmapovaných mořích což bylo velmi riskatní a smrtelně nebezpečné. A tak se stalo že jedna z lodí najela na mělčinu a v trupu se jí prohnal velký kamený blok. Galera již nemohla plout dál a na ostatních lodí nebylo tolika místa aby se tam všichni vešly. Vlastně každá z lodí už dávno přesahovala svůj limit. A pak nadešla chvíle Rembertovi dokonalé mysly. Propůjčily všechny lodě své čluny a dopravily skupinu 83 lidí na pevninu, jenž se stala pro jejich loď osudnou. Jaké překvapení když se jednalo o zemi neznámou. To však tehdá lidé nevěděli, měli za to že obepluli kus kontinetu a jsou na území imperia. Princ Rembert přikázal zbudovat zde malou tajnou základnu. jako prví bod v bojí o získání koruny zpět. Zbytek lodí se vydalo dále po moři. V momentě kdy lodě odplovaly a Romulus stál na břehu neboť to byla ta jeho lod. Připadal si jako ten největší smolař. I když byl vlastně štastlivec, to ale tehdá nevěděl.

Kapitola druhá - Stavba bez pocitu naděje
Spolu se zahráněnýma zásobama a nástroji, pustily se všichni hned do práce, kousek od vody rostla vysoká tráva a za ní velký hustý les. Nikdo nevěděl o takovémto místě a to byl celí jejich kontinent zmapován, až na území přeživších orků. A to lidem vhánělo do srdcí ještě větší strach. Hnáni strachem a chtíčem přístřeší, základní stavby rostli jako ze země. První prsotorná budova, kde se dalo spát, poté první palisáda později věže. Každý z občanů si začal stavět svůj domek. Základna rostla a les se zmenšoval. Uběhlo asi dva měsíce a základna byla bojeschopná. Každý občan měl svůj domek obklíčen palisádou. Hlavní noclehárna změnila se v hlavní budovu admistrace, kde řídily chod nejvýžše postavení vojáci. Takže kapitán stroskotané lodi a pár strážných sluneční armády. Poté přišli nařadu mágové, ano i oni přiložily magii k dílu při rozvoji Idgharu. Byly to oni kteří magií zafixovaly stabilitu palisády kameny. Byly to oni kdo měnily vodu slanou na sladkou. Když bylo přežití zajištěné stáhli se opět do pozadí společnosti, i když nikdo v kolonii proti nim nic neměl. Mimochodem jméno Idghar dal kolonii kapitán po svém zesnulém synovi. Udajně říkával: "Idghar je moje druhé dítě, a já o něj nehodlám znovu přijít!" Čímž vždy ukliďnoval občany, když se roznesli až moc velké drby o orcích. Uběhly dalších pár měsíců a nic se nedělo. Žádní orkové nepřicházely, žádní vojáci imperia a princ Rembert se nevracel. "Byly jsme opuštěni." Popisuje tehdejší situaci Romulus ve svém deníku.

Kapitola třetí - Hrůzostrašné zjištění
Sabotáže! Ano byly to sabotáže které způsobily první rozruch. Dobytek byl rozehnán do lesů, v palisádách se objevovaly kazy. Nikdo nevěděl kdo to dělá a každý začal obviňovat ty druhé. Kapitán měl velký problém udržet Idghar v poklidu, tak velký problém, až to nezvládal. Když tu jednou v noci noční hlídka odhalila viníka sabotáží. Malá skupina lidí v tmavých pláštích s velkými dřevěnými luky na zádech se kradli tmou k palisádě odněkud z lesa. Vyhlášený poplach je však vyrušil a skupinka se rozprchla do lesů jako by tam nikdy nebyla. Když slunce vystoupalo na obzor, stalo se něco co nikdo nečekal. Sabotéři byly úspěšní, palisáda se zničehoni svojí vahou vyrátila ze země a spadla přední část hradeb. Lidi rozespalí nebyli schopní jakékoliv mobilizace a tak byly v cuku letu obklíčení postava s luky, jenž mířily přímo na ně. Nikdo neví proč tehdá Idghar nesrovnali se zemí, ale zničeho nic se vrátily do hlubin lesa. Bohužel se vracili i s kapitánem. Lidi strach úplně pohltil, byly odhaleni a to znamenalo jedno. Imperium přichází. Co bylo ovšem překvapení, když se dva dny na to vrátil princ Rembert, ale jen s posledními třemi loďemi. Všechny ostatní lodě do posledních se na cestě nezmapovaným územím někde potopily. Ale díky nim má princ Rembert nejen mapu vod v okolí, ale také přišel oznámit zajímavou zprávu. Nebyly na území imperia, nýbrž na neobydleném ostrově. Což ovšem jako mu obyvaté Idgharu rychle prozradily, nebyla úplně pravda. Dalším překvapením bylo když se dalšího dne vrátil kapitán zcela živ a zdráv. Sám vystoupil z lesu se zprávou která překvapila i samotného Prince

Kapitola čtvrtá - Vyjednávání
Nová rasa! Ano, ony postavy nebyly lidmy, vypadaly podobně ale rozdíly při pohledu zblíska tu byly, velké uši, překrásné tváře a ženská dominace. Ačkoliv se jich lidstvo bálo, oni se báli lidstva více. Byly něco nového co nesedělo v jejich řádu. Nevěděli co si snima počít. Skoušeli na kapitána mluvit, ale ten jim nerozuměl a oni nerozuměli jemu. Přesto našli způsob jak komunikovat. Kapitán přinesl sebou kus kůry ze stromu a vněm vyřezaný obraz. Pomocí obrazů byly lidé schopni komunikovat. A primc Rembert se ujal vyjednávání. Po čase se konečně domluvily. Princ zjistil co elfům vadilo a oni zjistily v jaké situaci lidé jsou. I darovali lidem kus země kde mohou žít, za podmínek žádného vyrušování okolí a šetrnosti k přírodnímu okolí. Vyjednávání pomocí obrazů se táhlo, ale elfové byly po čase schopni se načit pro ne primitivní lidské řeči. Díky tomu vyjednávání šlo mnohem rychleji. Princ Rembert tedy odešli z Idgharu aby založilyměsto na zemi, která nám byla darována. Co se dělo dále již nevím. Idghar zásoboval hlavní město které tehdá přimomínalo sotva vesničku.

Dovětek
Dnes je tomu jinak a nejenže Idghar už dávno nepodporuje hlavní město. Hlavní město na nás zapomenulo a náš rozvoj se zastavil. Lidé zapomínaj a zapoměli na Kolonii Idghar jenž sám princ Rembert opěvoval. Bez níž bychom tu nikdy nebyly. Lidé zapoměli na odvážného chlapce Romuluse. Já ovšem odmítám zapomenout slávu tohodle města! A vy by jste měli opěvovat jeho slávu. A né se tu honit jen za sexem!

Autor neznámí - přejato v lidovou písemnost